2020.10.25. 14:00
Ma már elég bizarrnak tűnnek azok a hozzávalók, amikkel az óegyiptomiak gyógyították magukat
Szárítva, porrá törve használták az állati eredetű ürüléket gyógyszerként az óegyiptomiak.
Mayer Andrea mai füllel bizarr recepteket is mondott Fotó: Pesti Tamás / Fejér Megyei Hírlap
Mayer Andrea egyiptológus Négyezer éves gyógyszerek – Óegyiptomi papiruszok receptjei címmel tartott érdekes előadást a Fekete Sas Patikamúzeumban a még mindig tartó Múzeumok Őszi Fesztiválja programsorozat részeként. A fesztivál idei jelmondata: „Távol is közel…” No, Mayer Ágnes előadása valóban messze ment, térben is, de főleg időben. S kicsit „messzire ment” akkor is, amikor az ürüléket jelölte meg mint gyógyszerek, illetve kozmetikai szerek alapanyagát. Igaz, ami igaz, a szépségért meg kell szenvedni. Őszülés és hajhullás ellen is védekeztek a régi egyiptomiak, és ismerték a protézis fogalmát is.
A malachittal kent szem légy ellen jó
Az i. e. 950–710 közötti időszakra datált Tabaketenmut műlábujj-protézist külön megemlítette az előadó. Egy múmián találták meg. Az egyiptológus tehát nem kizárólag csak betegségek elleni orvosságokról szólt, hanem szépítőszerekről, segédeszközökről is. Ezeket is őrzi a tudománytörténet. Nemcsak ürülék, de más állati alapanyagok is előfordulnak az óreceptekben: csont, méz, bikamáj, vér, macskagenny, toll, zsigerek, kígyó levetett bőre, vizelet. Nem is mind csak külsőleg. Csoda-e hát, ha gyakran borral, süteménnyel, gyümölccsel vették be a készítményeket? Az óegyiptomi orvoslás forrásai a már említett múmiák, valamint az irodalmi és a varázsszövegek és a sírábrázolások mellett, sőt elsősorban: az orvosi papiruszok. Ezek közül is a leghosszabb és legszerteágazóbb a lipcsei Egyetemi Múzeumban őrzött Ebers papirusz. Elnevezése egyáltalán nem óegyiptomi kori; szakmai körökben jól csengő nevét ugyanis egy 19. században élt német egyiptológusról kapta, Georg Moritz Ebersről. A papiruszt 1862-ben egy bizonyos Edwin Smith – szintén a 19. század embere –, szerezte, vásárolta meg. Smith, aki egy amerikai üzletember és uzsorás volt, egy Mustafa Aga nevű kereskedővel és sírrablóval ütötte nyélbe az üzletet.
![](https://cdn.feol.hu/2021/09/_PvncTGF59M5XsxOlM7AW19pR20rty5rvkix2Nwi1rA/fill/2560/1706/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzhkMzI4NDIzZTVmNjRmYzI5OWRjMmUxNGI3ZTdhNzIx.jpg)
Az Ebers papirusz mintegy 20 méter hosszú, 30 centiméter magas tekercs, jobbról balra olvasandó, körülbelül 80 különböző betegségre tud receptet; i. e. 1525–1504 körül írhatták le. No, a receptek fent idézett összetevőinek sora néhol elborzasztó, de mint az előadó rámutatott, példának okáért a vizelet a huszadik században is megmaradt mint jótékony szer: fertőtlenítésre, fagyásra is jó lehet szűk időkben. Nézzünk egy receptet! – Szentjánoskenyér belseje egy egység, édesvízi kagyló belseje egy egység, zsiradék. Összekeverni, masszává gyúrni, kiszárítani, szétzúzni miután kiszáradt, és mindkét szem külső részére tenni, ezt egy szembetegségre használták – idézett egyet Mayer Andrea. Az óegyiptomiak fertőtlenítő hatású szemfestéke malachitot tartalmazott. – Nagyon meleg volt Egyiptomban, nagyon kevés víz volt, a szem viszont nedves. A legyek szívesen szálltak az ember szemére – fogalmazott az előadó.