2012.10.10. 04:28
Elkésett számonkérés: 15 fehérvári karhatalmista verte a három martonvásári kutatót
Székesfehérvár, Martonvásár - Újabb ügy miatt hallgatták ki minap gyanúsítottként Biszku Béla egykori belügyminisztert. Az eset megyei: fehérvári karhatalmisták Martonvásáron kutatókat ütöttek.
Az adatok szerint 1957 márciusában tizenöt fehérvári karhatalmista ment Martonvásárra egyebek mellett azért, hogy házkutatást tartsanak "ellenforradalmár-gyanús" személyeknél. Ezek között volt a Magyar Tudományos Akadémia Martonvásári Mezőgazdasági Kutató Intézetének három szakembere. A házkutatások után letartóztatták, majd a pufajkások és a helyi rendőrség tagjai három órán át ütötték őket. Ennek során egyikük több hét alatt gyógyuló, súlyos sérüléseket szenvedett.
A gyanú szerint Biszkunak erről legkésőbb 1957. április 9-én egy jelentésből értesülnie kellett, de az akkori törvénnyel ellentétben nem kezdeményezett eljárást, inkább elrendelte az iratok elsüllyesztését. A jogi alap és minősítés (nehéz szöveg lesz) az emberiesség elleni bűncselekmények büntetendőségéről és elévülésének kizárásáról, a diktatúrában elkövetett egyes bűncselekmények üldözéséről szóló, tavaly elfogadott törvényben meghatározott, szándékos súlyos testi sértéssel elkövetett kommunista bűncselekménnyel kapcsolatos bűnpártolás.
Biszku ellen a feljelentést jobbikos képviselők tették. A gyanúsított a forradalom után az állampártnak, az MSZMP Ideiglenes Intéző Bizottságának, majd Politikai Bizottságának tagjaként, 1957 és 1961 között belügyminiszterként a megtorlások egyik irányítója volt. Biszkut korábban két sortűzzel (a budapesti Nyugati térivel és a salgótarjánival) összefüggésben több emberen elkövetett, emberöléssel megvalósított háborús bűntettel is meggyanúsították. Mit jelentett a megtorlás az ország számára? Négyszázötven embert végeztek ki 1961-ig, 22 ezren kerültek börtönbe, s több, mint 200 ezren disszidáltak.
A számonkérés felé az út már több, mint húsz éve nyitva áll, ez azonban máig sem történt meg. Az első lépést Pozsgay Imre tette meg 1989 januárjában, amikor kijelentette: az 1956 előtti politikai válság főszereplői közül a történelem Nagy Imrét igazolta, s azt, ami 1956-ban történt, nem ellenforradalomnak, hanem "egy oligarchikus és a nemzetet is megalázó uralmi forma elleni népfelkelésnek tartja."
A martonvásári eset csak egy a sok közül, amivel Biszkut szembesíthetik, hiszen akkoriban "futószalagon" verték, ölték, kínozták az embereket. Íme egy korabeli jelentésrészlet (betűhíven!), amiben okot hazudnak a verésre: "Későbbiek folyamán amikor már a többi társának az előálitása is megtörtént, és Olajos kihalgatására került a sor ő szemtelen arogáns és a karhatalomra nézve sértő magatartást tanúsított. Töbszöri figyelmeztetésünk ellenére is a felderítő elvtársat megrugta. Erre a jelenlévőkkel együttesen kemény modszerrel lett rendre utasítva."