2020.01.27. 07:35
Szabadkereskedelmi egyezmény: a megye tejtermelőit és agrárgazdálkodóit is hátrányosan érintheti, ha aláírják
Január 22-én a davosi világgazdasági fórumon Ursula von der Leyen, az Európai Bizottság elnöke és Donald Trump, az Egyesült Államok elnöke mindenkit meglepő kijelentéseket tett.
Nem árt, ha sok százmillió európai sorstársukhoz hasonlóan az ország mezőgazdasági vállalkozói, tejtermelői – és persze fogyasztói is – felkészülnek a változásokra Fotó: archív (Löffler Péter)
Fotó: AS
Von der Leyen a DPA német hírügynökségnek elmondta: az USA által kilátásba helyezett, az EU autóiparát sújtó büntetővámok elkerülése érdekében az EU „néhány héten belül” átfogó kereskedelmi megállapodást ír alá az USAval. Ugyanezen a napon Trump elnök a CNBC-nek kijelentette: Az EU-nak „nincs más választása”, mint tárgyalni, ellenkező esetben „nagyon magas kereskedelmi adók” kivetése várható „az autókra és más dolgokra”.
Zavar a köbön
A két elnök szerdai kijelentései Brüsszelt tökéletesen öszszezavarták. „Őszintén szólva nem értem az egészet” – nyilatkozta az AFP-nek Bernd Lange, az Európai Parlament kereskedelmi tárgyalóbizottságának vezetője. Hozzátéve, a bizottság hivatalnokainál is érdeklődött, de „főnök asszonyuk kijelentését ők sem egészen tudták követni”. További zavart okozott, hogy Phil Hogan, az EU kereskedelmi biztosa kifejezetten utalt rá: Trump elnök óhajára a kereskedelmi tárgyalások körébe az agráriumot is bevonnák. Von der Leyen pedig maga beszélt róla: a hamarosan aláírandó kereskedelmi megállapodás kiterjedne az energia és a technológiák tárgyköreire is. Úgy tűnik tehát, mintha a három esztendőn át tárgyalt és vitatott, ám 2016 végére parkolópályára került transzatlanti szabadkereskedelmi egyezmény (TTIP) tért volna vissza más alakban, hogy pár héten belül rajt-cél győzelmet arasson.
Miért nem kellett a TTIP?
A három fő ok egyike az volt, hogy beengedte volna az EU piacára az USA lényegesen megengedőbb élelmiszer-biztonsági előírások alapján működő mezőgazdaságának termékeit – a klórozott csirkehústól a génkezelt vetőmagokig. A másik fő ok a „befektető kontra állam vitarendezési mechanizmus” (ISDS) volt. Magyarán, ha egy multinak nem tetszik, amit egy kormány művel: beperelheti. Így perelte be a Philip Morris 2010-ben Uruguayt, mert az dohányzásellenes kampányt indított. A kanadai Crystallex 2011-ben Venezuelát, mert az államosította aranybányáit.
![](https://cdn.feol.hu/2021/09/9BM80-d8YxJnDIE5102C7FKhOllzwNCv8MZn1bBaXMM/fill/2560/1699/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzMzMWMzYzgwMDAyNjRkMThiYzRmNGU5ZTY5MTQwY2I5.jpg)
A francia Veolia pedig 2012-ben Egyiptomot, mert az megemelte a minimálbért. A harmadik fő ok a TTIP egyoldalú módosításához kapcsolódott. Arra ugyanis, ha az egyezményt egyszer ratifikálták, már az EU tagországainak jóváhagyása nélkül is sor kerülhetett volna. Hamarosan jelentős civil ellenállás bontakozott ki a szabadkereskedelmi egyezménnyel szemben, Stop TTIP néven. Brüsszel azonban 2014 szeptemberében megtagadta a polgári kezdeményezés nyilvántartásba vételét. Erre a mozgalom aláírásgyűjtésbe kezdett az EU területén, és 2015 nyarára a szükséges egymillió helyett már bő 3 millió támogató aláírással rendelkezett. A TTIP-hez kapcsolódó hazai viták is 2015 nyarára élesedtek ki. Köztémává vált egyebek mellett, hogy a megállapodással a hazai tejtermelők és családi agrárgazdálkodók kiszorulnának az unió belső piacairól.
Kereskedelmi háború
Ekkor azonban, az uniós tiltakozókat gyökeresen új helyzetbe hozva, a migrációs áradat átcsapott Magyarország és ezzel az unió határain. 2015. szeptember 18-án a The Washington Post 8 pontba szedte, miért indult meg a hullám. A pontok között persze nem szerepelt az Európa-szerte erősödő ellenállási mozgalmak lesöprése a politika terepasztaláról, azonban tény, hogy azok eltűntek. Az EU lakói azóta mással vannak elfoglalva. Olyannyira, hogy a világsajtó vezető orgánumai a világgazdasági fórumról tudósítva is jobbára csak Greta Thunberg felszólalásáról adtak hírt. A közösségi oldalakra ennek részleteit posztolták ki első helyen. Nem pedig azt, hogy mindeközben Von der Leyen és Trump miféle nyilatkozatokat adott. Ráadásul úgy tűnik, a felek tanultak a TTIP megfenekléséhez vezető okokból. A bejelentett megállapodásnak már sem nevet nem adtak – ami hivatkozható vagy támadható lenne –, sem annak tartalmi elemeit nem tárták a nyilvánosság, de még a brüsszeli beosztott bürokraták elé sem. Hogy kereskedelmi háború zajlik, azt jobbára az USA és Kína viszonylatában szokták emlegetni. Trump azonban múlt szerdán a CNBC-nek nyíltan fogalmazott: „Először Kínával, Mexikóval és Kanadával akartam végezni. Most, hogy velük megvagyok, jöhet Európa.” (I wanted to do China first. I wanted to do Mexico and Canada first. But now that we’re all done – and now what we do is we are going to do Europe.) A globalizáció sajátossága, hogy problémái távolinak tűnnek. Ám valójában a konyhaasztalunkon végződnek. Nem árt, ha – sok százmillió európai sorstársukhoz hasonlóan – Fejér megye mezőgazdasági vállalkozói, tejtermelői – és persze fogyasztói is – felkészülnek a változásokra. Bár a biztos csak az, ami megtörtént.