2020.03.01. 07:20
Seuso-előadás-sorozat kezdődött Szabadbattyánban és Polgárdiban
A római kori épületkomplexum rokon vonásokat mutat a korabeli „bevásárló-központokkal.”
Kovács Loránd Olivér kifejtette, hogy a korszakban a jelentékeny épületek esetén is jellemző volt az utcafronti helyiségek boltok számára való bérbe adása
Fotó: Nagy Norbert / Fejér Megyei Hírlap
Seuso-előadás-sorozat kezdődött Szabadbattyánban, illetve Polgárdiban. Az első alkalmon Kovács Loránd Olivér régész, a Gorsium Régészeti Park igazgatója tartott telt házas előadást a szabadbattyáni művelődési házban.
A régész kifejezte, az anno Duna-szélességű Sárvíz mentén több központtal létező 2–4. századi (vagy akár kicsit még korábbra visszavezethető) római településhalmaz egyik központja a Gorsium volt, a másik a szabadbattyáni épületkomplexum környékén lehetett: egy nagyságrendileg 13 ezer négyzetméteres, grandiózus épület állt itt. De: Nádorfi Gabriella kétezres évek közepéig tartó ásatásai nem lezártak, nem találták meg minden irányban az épület végét, vagyis akár újabb régészeti kutatások is indokolhatók volnának.
![](https://cdn.feol.hu/2021/09/o6Kb_sZLZLXXGGzaAC_pL-TDwClvmpUGxUJgsrKSvJ0/fill/2560/1645/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzgxMDQ2ZmE4YzI2MTQ5YThhZjRhNTJkZTYxZWVhOWJi.jpg)
Fotó: Nagy Norbert / Fejér Megyei Hírlap
Kovács Loránd Olivér előadásában beszélt arról a lehetőségről, hogy a budapesti Szépművészeti Múzeum méreteivel vetekedő római kori komplexum – következetesen kerülte a palota, illetve a hallgatóság részéről talán várt Seuso-palota kifejezést – fejépülete lakórész, lakóegység lehetett. Az épület különösen szép falfestményekkel bírt, ennek oka abban is keresendő, hogy a kor Pannóniájában rengeteg festőműhely – arányaiban több mint máshol – működött, ezért viszonylag olcsó volt az ilyesféle szolgáltatásvásárlás. Kereslet, kínálat, a nagy verseny lenyomta az árakat.
Az épületnek 2-3 főbejárata is lehetett, s kellett legyen kikötője is, ennek megtalálásában a geofizikai vizsgálatok segíthetnek. Egy nagyméretű magtárral is rendelkezett. A korszakban jellemző volt, hogy az utcafronti – zajos, kívülről belátható – helyiségeket boltok számára adták bérbe. Sőt, Kovács előadásában kitért arra is, hogy az épületkomplexum rokon vonásokat mutat a korabeli „bevásárlóközpontokkal”, útállomásokkal. Ezek egyszerre voltak pihenőhelyek és kereskedelmi lerakatok. Egyszerűbb, de akár a legdrágább áruk is befuthattak ezekre a helyekre. Ezzel összefüggésben arra a kérdésre, hogy elrejthették-e itt a Seuso-kincseket, a régész elmondta, amennyiben ez valóban egy útállomás volt, úgy előfordulhatott akár, hogy a kincs tulajdonosa, éppen menekülés közben e helyen igyekezett pénzre váltani a kincset, s az azért lett itt elrejtve.
Pénzzel könnyebb menekülni, mint nagy halom kincsekkel. A 4. században súlyos harcok dúltak az épületben – melyek során az porig is égett –, az utókor két tömegsírt is feltárt benne. Soha többé nem nyerte vissza korábbi szerepét. A középkorban kőbányaként használták, ezért találhattak később a falak helyén szemétre dobott középkori kerámiatöredékeket.